Переміщення через митний кордон України наземних транспортних засобів особистого користування громадянами, які не є їх власниками

Відповідно до частини першої статті 1 Митного кодексу України (далі – Кодекс) законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов’язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання Кодексу та інших законодавчих актів.
Умови допущення до міжнародного руху автомобілів регулюються главами III, IV Конвенції про дорожній рух, підписаної у Відні 08 листопада 1968 року та ратифікованої Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 25 квітня 1974 року № 2614-VIII (далі – Конвенція), статтею 35 якої визначено, що положення Конвенції застосовуються, зокрема, до автомобілів, що знаходяться в міжнародному русі і зареєстровані однією з Договірних сторін або одним з її територіальних підрозділів (далі – транспортні засоби). При цьому водій транспортного засобу повинен мати свідоцтво про реєстрацію, що видане на підтвердження факту реєстрації, та водійське посвідчення.
Крім того, порядок допуску в Україні транспортних засобів до поїздки за кордон регламентовано пунктами 50 – 55 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, зокрема:
до поїздки за кордон допускаються транспортні засоби, на які відповідно до Конвенції про дорожній рух видано свідоцтва про реєстрацію та номерні знаки, серіям яких присвоєно літери латинського алфавіту (пункт 50);
власник транспортного засобу може передавати транспортний засіб у користування іншій особі, яка має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй свідоцтво про реєстрацію (пункт 51).
При цьому згідно з пунктом 60 частини першої статті 4 Кодексу транспортні засоби особистого користування – це, зокрема, наземні транспортні засоби товарних позицій 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепи до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД, що зареєстровані на території відповідної країни, перебувають у власності або тимчасовому користуванні відповідного громадянина та ввозяться або вивозяться цим громадянином у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію виключно для особистого користування, а не для промислового або комерційного транспортування товарів чи пасажирів за плату або безоплатно.
З огляду на викладені вище вимоги законодавства України, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на території відповідної країни, яке містить відомості про цей транспортний засіб, достатні для його ідентифікації, подане громадянином митному органу в пункті пропуску через державний кордон України для автомобільного сполучення, є документом, що підтверджує право власності громадянина на транспортний засіб особистого користування або право тимчасового користування ним та на підставі якого здійснюється пропуск такого транспортного засобу особистого користування через митний кордон України.

Довідково: Зазначена інформація доведена митницям листом Держмитслужби від 23.06.2022 № 08-6/17-01-04/7/3471